Szelíd megértés vagy hülyeség – válasz egy neofitának
3„E hipotézis előfeltétele: nincs igazság;
nem létezik a dolgok abszolút állapota, nincs „magánvaló” (Ding an sich).
Ez pedig már önmagában is nihilizmus, mégpedig a legszélsőségesebb.”
Friedrich Nietzsche „Az értékek átértékelése”
Balavány György, a magyar publicisztika nagy konvertitája, indíttatva érezte magát, hogy egy szösszenettel álljon elő a keresztényi megértés és szeretet tárgyában; mindezt nyilván a szellemi Canossa-járása részeként. Hősünk ugyanis, a Magyar Nemzet újságírójaként, számtalan olyan pajkos publikációt követett el, melyeket mai, újdonsült barátai nem bírnak megemészteni. Ezért azután mostanában lépten-nyomon bocsánatot kér és – ahogyan az neofiták között lenni szokott – mindenáron bizonyítani akarja, hogy ő már más, ő már megújult. Hogy ebben a nagy ügybuzgalomban mekkora szerepe van a honoráriumnak és a honorárium adományozójának, azt a nyájas olvasó fantáziájára bízom. Mindez tökéletesen érdektelen lenne – láttunk már ilyet és még fogunk is látni – ha nem megint a szerencsétlen kereszténységet rángatnák elő, valamiféle tökéletesen zavaros és értelmetlen nézetek igazolására. És ez talán megér pár sort.
A szösszenet első részében hősünk bejelenti, hogy „Az Iszlám Állam (IS) szunnita terrorszervezet kegyetlenkedései miatt mind szélesebb körben terjed a nézet, hogy >>újra fellángolt a keresztényüldözés<< a Közel-Keleten.” Ez valóban döbbenetes felismerés. Ha üldözni kezdik a keresztényeket, akkor az emberek azt mondják, hogy üldözik a keresztényeket. Ismerjük be: ezt azért magunktól nem gondoltuk volna. Ám ne aggódjunk szerzőnk fékezhetetlen elméje ezzel nem fogyott ki a sziporkákból, fognak még meglepetések érni bennünket. Megtudjuk például azt is, hogy ugyanezen huliganoid szervezet másokat is sanyargat, továbbá azt is, hogy „fel kell emelni a szavunkat”, valamint szolidarítani kell és „mindent meg kell tenni”.
Hogy hogyan is „emeljük fel a szavunkat” és mi az a „miden”, amit meg kell tenni, azzal nem untat bennünket a jeles gondolkodó. Talán facebook-csoportot kéne létrehozni „Je suis iraki keresztény” névvel. (Az iraki melléknév itt nagyon fontos, mert ha csak simán kereszténynek nevezném magamat az bizonyára sértené a bevándorlók és ateisták vallásos érzelmeit.) Mármost, ha ez nem segít az áldozatokon akkor semmi. Itt sajnos le kell lőnöm a poén egy részét és elmondanom, hogy a hogyanok kérdésére később sem fogjuk megkapni a választ. Bizonyára a rosszindulat mondatja velem, de valószínűleg azért, mert magának az értekezés szerzőjének és új elvbarátainak sincs semmiféle fogalma róla.
A következő rész annak érzékeltetésére szolgál, hogy a harcokban egymással szemben álló felek mindegyike azt szokta hinni, hogy ő áll a jó ügy oldalán az ellenség pedig a rosszén. A jeles gondolkodó szerint ez annak bizonyítéka, hogy egyiküknek sincs igaza. Hogy miért az rejtély, hiszen ha én azt állítom, hogy a fal fehér, valaki más meg ennek az ellenkezőjét, abból a logika szabályai szerint, nem az következik, hogy mindketten tévedünk. Megtudjuk még azt is, hogy „meg kell érteni” a résztvevőket, mert ez vezet a megoldáshoz, bármi legyen is az. A velünk élő haladó libsizmus legszebben szóló húrja rezdül itt meg. Értsük meg egymást! Mert akkor majd minden jóra fordul, akkor szeretni fogjuk egymást és az oroszlán majd a báránnyal vacsorál. (Ez egyébként előfordul, csak a báránynak meglehetősen sajátos szerep jut a vacsoránál; mondhatjuk úgy is, hogy ő kihagyná.) Ezt – amúgy – sohasem értettem.
Mert megérthetem én, hogy egy muzulmán vallási fanatikus elmebeteg azért akar lefejezni, mert szerinte én a sátán vagyok, ám hiba lenne, ha ez megakadályozna abban, hogy idejében lelőjem.
Ezután jutunk el az iromány tulajdonképpeni lényegéhez. A keresztények bűneinek elengedhetetlen és bizonyos körökben elvárt, felsorolása után, (tudják: inkvizíció, vallásháborúk, türelmetlenség, s.í.t.) a következő veretes mondatot olvashatjuk: „A tanulság még ennél is mélyebb és fájóbb. A tanulság az, hogy nincsenek kiválasztottak. A szónak abban az értelmében, hogy bármely csoport különb lenne a másikánál,..” És itt, most álljunk, meg egy pillanatra. Gondolkodjunk el azon, hogy amennyiben a jeles magiszternek igaza van és minden csoport egyenlő, ebből kifolyólag nem is lehet közöttük igazságot tenni, akkor nyilván beleavatkozni sem lehet e csoportok konfliktusába, mert kinek az oldalán avatkoznánk be, ha egyik sem különb a másiknál?
Van persze az a megoldás, hogy részrehajlás nélkül mindenkit agyonverünk a szemben állók közül – ezt az eljárást követi az USA például – ám idáig talán mégsem kéne eljutni.
Ha nem különböztethető meg a jó a rossztól, akkor ugyan mi akadályozna meg bennünket abban, hogy a rosszat válasszuk. A szelídségnek álcázott nihilizmus szól hozzánk. Nincs jó és nincs rossz, „a szerepek történetileg szituáltak és átmenetiek” Vajon ha a vallások, hitek és szokások között nincs jobb és rosszabb, akkor miért nem vagyunk mindannyian muzulmánok, vagy akár kannibálok, az is egy szokás csak.
Végezetül fölvethető az a kérdés is, hogy vajon miért írta mindezt bajnokunk? Bizonyára azért, mert azt gondolja, hogy amit ő javasol az „jó”. De miért gondolja ezt, ha szerinte nincs különbség a jó és rossz között? Hacsak úgy nem véljük, hogy efféle különbségtétel csak neki lehetséges. Ez esetben viszont nem lehet közöttünk megértés, mer ő annyira különbözik tőlünk.
A fenntartások nélküli, ájult szeretet szép dolog, csak veszélyes. Mert igaz, hogy az erőszak erőszakot szül és hogy ki kardot fog kard által vész el, csak sajnos a történelem azt tanítja, hogy aki nem fog kardot, az még hamarabb fog kard által elveszni.
2015-08-25 @ 04:24
Nem kéne elfelejteni! A kereszténység vadhajtásai?
A keresztény gyarmati rendszerről egy ember, akinek a kereszténység a specialitása, W. Howitt, a következőket mondja: „Azoknak a barbárságoknak és elvetemült rémtetteknek, amelyeket az úgynevezett keresztény fajok a világ minden táján és minden nép ellen, amelyet le tudtak igázni, elkövettek, nincs párja a világtörténelem semmilyen korszakában, semmilyen fajnál, bármilyen vad és műveletlen, könyörtelen és szemérmetlen is volt az” A holland gyarmati gazdálkodás története — és Hollandia a XVI. Század tőkés mintanemzete volt— „az árulás, megvesztegetés, orgyilkosság és aljasság felülmúlhatatlan képét tárja elénk”
Álszent szentfazekak!
1. Az eszme a leghatékonyabb fegyver a közösség vagyonának elrablásához.
2. Az eszme, a vallás a hatalom bűnrészese, támogatója, haszonélvezője.
3..Az anyagi javak szerzésének lehetősége, sokakat tesz gazemberré!
4.A hatalommal haszonélvezői ünnepelnek!
5.El tűri az ostobát a hatalomba, a többi ostoba!
6. A világ, a hit, az eszme, ragaszkodik sajt hülyeségéhez, mint az egyes emberek!
2015-08-25 @ 18:28
Az eszme az eszme. Lehet elfogadható az egyénnek és lehet nem elfogadható. Ne keverjük össze a különféle eszmék nevében gaztetteket elkövető emberek cselekedeteivel. Mindennel vissza lehet élni, s vissza is élünk, mert az érdekeink úgy kívánják.
2015-08-26 @ 10:01
• 1) A „melegaktivistává” süllyedt Balavány „hozzáértéséről” részemről most csak annyit, hogy ostoba, érzelgős írásában „több milliárd abszolút békés muzulmánról” beszél. Annyit sem tud, hogy a muzulmánok száma épphogy átlépi az 1 milliárdot, de mindazáltal nagyképűen ossza az észt a témában. Az „abszolút békés muzulmánokhoz” pedig azt a valóságot is hozzá kellene vegye, hogy a muszlim többségű országokban (az iszlám alapján berendezkedő államokról nem is beszélve, mint amilyen például Szaúd-Arábia, Irán, Pakisztán) veszélyes, sőt életveszélyes a muzulmán hitet elhagyni. Az „abszolút” békés muszlimok ehhez asszisztálnak, ezt a szokást tartják fenn.
• 2) Balavány elfelejti azt, hogy az iszlám erőszakosságát maga a Korán, a megfellebbezhetetlen szent hagyomány alapozza meg. A keresztényég végső írásos alapját adó Újszövetség SEHOL sem tartalmaz felhívást az erőszakosságra, a Koránnal ellentétben, amely például ezt mondja a 9. szúrában:
»Harcoljatok azokkal, kiknek megadatott az Írás és nem hiszik Allahot, az Ítélet Napját, s nem tiltják azt, mit Allah és az Ő Hírnöke megtiltott, s nem vallják az Igaz Hitet, addig, míg nem fizetik készséggel a sarcot, s lealacsonyodnak. Mondák a Zsidók: Ezra Allah fia. S mondák a Keresztények: a Megváltó Allah fia. Ezt mondják szájaikkal. Ők azok mondását utánozzák, kik azelőtt tagadtak. Küzd vélük Allah (is). Mily megátalkodottak ők! Ők a rabbijaikat és szerzeteseiket vették uruknak Allah helyett, s a Megváltót, Mária fiát, midőn elrendeltetett nékik, hogy csak Egy Istent imádjanak. Nincs Isten, csak Ő! Legyen Dicső mindattól, mit Őnéki társul állítanak. Ők ki akarják oltani Allah világosságát szájaikkal, s megveti (őket) Allah, csak hogy az Ő világossága beteljesedjék, még ha irtóznak is a hitetlenek.«
–> Ez bizony a keresztények és a zsidók ellen uszít. Az iszlám védelmezői ilyenkor azzal magyarázkodnak, hogy mindez kontextusfüggő. Hát persze, és a kontextust ők szabják meg, hogy mikor minek van itt az ideje. Ez az, ami miatt nem bízhatunk bennük. Megfellebbezhetetlen szent hagyományuk alapján bármikor radikalizálhatóak, ahogy a jámbornak tűnő európai, bosnyák muzulmánok is radikalizálódnak: http://vk.com/video255191391_171689604
• 3) Jó lenne már egyszer tisztába a tenni a gonosz, elvetemült európai gyarmatosítás kérdését:
* a) Az európai gyarmatosítás – a maga összességének átlagát tekintve – SOKKAL TÖBBET ÉPÍTETT ÉS SEGÍTETT, mint amennyit rombolt. ROSSZABB lenne a helyzet nélküle. Például az iszlám hódította volna meg egész Afrikát és teljes Indiát, Dél-Ázsiát. Vagy ha senki se gyarmatosít, akkor a kőkorszaki nyomor elmaradottságából ébredeznének és vándorolnának a fekete-afrikai emberek. Előbb-utóbb valamilyen formában találkoznak a „fejlett” ipari világgal, és nem ússzák meg sokkhatás nélkül. Ez jobb lenne?
* b) Kimutatható, hogy nem csak saját egykori gyarmataik népessége áramlik be egy-egy nyugat-európai országba. Sok esetben épphogy nem onnan érkeznek.
* c) Németországnak, Ausztriának és Skandinávia országainak nem voltak jelentős gyarmataik. Mégis célpontjai a migránsok honfoglalásának.
* d) A gyarmatbirodalmak viszonylag rég megszűntek. Nemzedékek nőttek fel azóta. Kommunista divat jött és ment azóta a világban. A „felszabadult” új országok esztelenül éltek lehetőségeikkel. Poklokat idéztek elő maguknak (és másoknak). Egymást ölik, robbantják, rabolják és rabszolgásítják. Nem Európa és az USA tanítja ezekre őket. Ilyen a kultúrájuk és a vallásuk. FELELŐSEK azért, amit magukkal és másokkal tesznek.
* e) Külön kategóriája a humornak, amikor liberális, humanista embertársaink Közép- és Dél-Amerika indián államait siratják, amelyek államvallás szintjén naponta ölték, áldozták embertársaikat az „isteneiknek”. Mégis mit lehetett volna egy olyan társadalommal csinálni? Humanista barátaink talán békés, multikulti együttélésben leledznének a szívkivágó emberáldozókkal vagy a kannibálokkal? A keresztény misszió volt az egyetlen épelméjű, járható út.